FINT SKAL DET VÆRE
AT SE PÅ EJENDOMME
- Er det Buckets hus? - Det er der to udlægninger af.
- Hun udtaler det Bucket. - Jamen, det staves Bucket.
- Mrs. Bucket? - Kom dog ind!
- Det her er meget ubehageligt. - Det er det også for mig.
- Hvorfor er De ikke civilklædt? - Jeg er fra en uniformeret afdeling.
Jeg foretrækker overordnede folk i pæne jakkesæt.
Når De forlader ejendommen, vil min mand her låne Dem et tæppe.
- Umuligt! Angående Deres far ... - Hvad har han gjort?
Far gør kun ting, der tjener fædrelandets vel.
Vi fandt ham foran rådhuset, hvor han påstod at være skildvagt.
- Sådan er far. Hvilken pligtfølelse. - Sekretæren måtte ikke komme ind.
- Hvad skal vi gøre? - Ingenting. Far var krigshelt!
Han tror vist stadig, han er i krig. Men nu er han på politistationen.
Hvor brutalt!
Min far ... i fængsel. Ingen må vide det.
- Kommer det i avisen? - Næppe på forsiden.
- Politiet er inde hos Hyacinth. - Det var på tide.
De har opdaget, at hun udgiver sig for at være sanger.
Hun er ikke ked af det. Hun bad ham tage skoene af.
Det ville hun også have bedt statsministeren om.
- Hvad mon han vil? - Lige nu vil han nok have hjælp.
- De skal bare hente Deres far. - Det må mr. Bucket tage sig af.
Jeg kan ikke. Jeg har en aftale med en ejendomsmægler.
Hils far og sørg for, at han ikke blæser i sit signalhorn indendørs.
Når De går ud af huset, må De endelig smile bredt.
Ingen skal tro, jeg har problemer med politiet. Lad mig så se et smil!
- Vis ham dit smil, min ven. - Hyacinth ...
Smil!
Så hellere Deres.
Smil ... smil!
- Utroligt. Er hun altid sådan? - Som regel.
Hendes far er også lidt ...
En gammel ven ... en vens søn. Han er lige blevet politimand.
De lovede, vi måtte se ham i uniform.
Nydelig, ikke? Farvel!
Stå op, Onslow. Far ligger ikke i sin seng!
- Måske har han været væk i timevis. - Så er sporet koldt.
Vi finder ham aldrig.
Trist. Men livet må jo gå videre.
Jeg ville da også lede efter din far.
Det er let. Han døde for 12 år siden.
- Hans stålhjelm er væk. - Så er han gået i krig igen.
Er hans signalhorn også væk?
Signalhornet er også væk!
- Signalhornet er væk. - Han har hjelm på. Han har sit horn.
Men har han også bukser på?
Det må han have. Ja, han har bukser på.
Godt. Jeg hader, når han trutter i hornet uden bukser på.
- Rød i fjæset er slemt nok, men ... - Stå så op, Onslow.
Kan vi ikke vente med at se på huse til i morgen?
Du ved, hvor meget jeg glæder mig til at finde et sommerhus.
Javist.
Jeg bryder mig bare ikke om, at du ser på huse alene.
Du kan ikke komme med, for du skal hente far hos politiet.
- Det kunne Onslow jo gøre. - Han tåler ikke dagens lys.
Bare de kaster ét blik på Onslow, bliver de begge to tilbageholdt.
- Du må ordne det. - Jamen, jeg skulle ...
Du køber bare noget kæmpestort. Jeg ved det.
- Hvem skal køre for dig? - Elizabeth.
- Måske har hun for travlt. - Hold op!
Ja, det kan jeg vel godt, Hyacinth.
Ja, selvfølgelig.
Det er i orden ... Om et kvarter?
Hvorfor sagde du ikke nej?
Du må lære at give hende modstand og ikke bare komme, når hun kalder.
Hun inviterede mig ikke på kaffe. Jeg skal køre hende ud at se på huse.
Hun leder stadigvæk! Gud være lovet, du ikke sagde nej.
- Det sagde du ellers, jeg skulle. - ikke når det gælder en god sag.
Det her er din chance for at sikre, at Hyacinth køber et hus.
Hun må ikke vende hjem uden et hus.
- Hun leder ikke efter et helårshus. - Det ved jeg godt.
Men tænk, om hun var væk blot et par dage om ugen. Find et hus til hende!
Richard, jeg betror dig en ganske særlig opgave.
Hent far i al hemmelighed. ingen må vide, han har været i fængsel.
Han er slet ikke i fængsel.
I skal have dem her på. Et par til far ... og et par til dig.
Hvorfor?
Så ingen genkender jer på vej ud.
Du skal på en ganske særlig opgave, Richard.
Gid jeg skulle med dig. Vi leder efter et lille sommerhus.
Du anskaffer bare noget stort, vi ikke har råd til!
- Har jeg nogensinde gjort det? - Ja, da vi fik Sheridan ...
- Hvad laver du nu? - Kontrollerer, at kysten er klar.
- Hvorfor? - Sig til folk, det er forretninger.
- Hvorfor skulle nogen spørge? - Vi er kommende sommerhusejere.
Så vi er jo centrum for alles opmærksomhed.
Farvel. Pas på far. Han er ikke vant til at blive hentet hos politiet.
Vær god mod far.
Husk, han er stort navn i undulat-udstillerkredse.
Richard ...
Glemte du ikke noget, min ven?
Hvis nogen spørger, er du der i forretningsøjemed.
Køb nu ikke noget stort. Tænk småt. Jeg kan godt lide små, trange huse.
Hvad nu?
Du ligner ikke en forretningsmand.
Du ligner en, der skal hen på politistationen.
Prøv at se mere direktøragtig ud.
- Hvad slags hus leder du efter? - Bare et hyggeligt sommerhus.
- Er Richard ikke interesseret? - Ih, jo.
Men han skulle ud i forretninger.
Pludselige, vigtige forretninger. Ganske uskyldige, naturligvis.
- Til venstre her, min ven. - Jeg drejer altid til venstre her.
- Pas på fodgængeren. - Hvor?
- Kan du ikke se ham? - På vejen?
Nej, ikke på vejen. På fortovet.
Jeg plejer ikke at ramme dem på fortovet.
Richard?
Richard, jeg mente nok, det var dig. For det er da dig, ikke?
- Emmet! - Skulle du ikke se på huse?
- Jo. Jeg burde være med. - Hvad gør du så her?
- Jeg har lidt forretninger i byen. - Vi kan følges.
- Skal du langt? - Længere end jeg troede.
Til venstre her, min ven. Nej, for resten, fortsæt til højre.
- Richard? Hvordan går det? - Fint, tak, Ed.
Jeg genkendte dig bagfra på gangen.
- Men du ser helt fremmed ud forfra. - Nå, dem her.
Jeg går dem til, hvis vi skal sydpå i ferien.
- Skal I da sydpå i ferien? - Nej.
Men man kan jo aldrig vide ...
- Hvordan går det med Hyacinth? - Fint, tror jeg ... håber jeg.
Kan du klare pensionistlivet? Vi taler så tit om dig i klubben.
- Men du går da ud alene. - Sjovt, du nævner det.
- Man er sjældent alene. - Rart med en lille pause fra konen?
Ikke lige nu.
Mener du det?
Hun mister jordforbindelsen, når hun er ude på egen hånd.
Stands!
Vi kørte for langt. Det er derhenne.
Det er kæmpestort. Er du sikker?
Ja. Jeg har næse for den slags.
Det står jo der, ''Marston Hall''.
- Kan den her tingest bakke? - Ja, selvfølgelig.
- Jeg viser dig ind. - Det behøver du ikke.
Jeg dirigerer.
De kører alt for hurtigt. Må De det for Deres kone?
- Hvad laver De, kvindemenneske? - Jeg bryder mig ikke om den tone.
- Se der, Elizabeth. - Hvor er det smukt.
Dér kunne jeg leve.
Du må komme og besøge os. Så kan vi drikke te på terrassen.
Her vil jeg komme til at trives.
Her støder ens sjæl ikke mod loftet.
Fremad, Elizabeth!
Lad os finde hovedindgangen. Der må være flere.
- Det var godt, svigerfar. - Husk den her. Den er ikke ladt.
Og det her.
Nej!
Du kan tro nej.
Farvel.
Politistationen.
Det er til Dem.
Til mig?
Hallo?
Hyacinth, du burde ikke ringe til mig her.
Du har fundet det. Hvad har du fundet? Huset?
Hyacinth, skriv ikke under på noget, før jeg kommer!
Ja, jeg har din far her ... undskyld.
Jeg må ikke sige, hvor han er, og røbe hans position for fjenden.
Jeg skal nok følge ham hjem og møde dig ved huset. Hvad er adressen?
Et øjeblik, Hyacinth. Tak. Tak skal De have.
Goddag. Mange tak.
Ja, Hyacinth? Marston Hall.
Ja ... Hyacinth, det lyder som en meget dyr adresse.
- Det er dejligt. - Det er meget fornemt.
Det er lige mig.
Ideelt til finere middage med komplet sølvtøj og hjemmelavede petitfours.
Jeg ville nødig spilde kaffe derinde.
Det er nu skønnest set fra indkørslen.
Kør mig derhen, Elizabeth ...
Jeg må lige se det derfra igen.
Jeg vil bede Sheridan male et billede af det med en lille hestehårspensel.
En anelse længere, Elizabeth, tror jeg, lige ...
... her. Ja, stands.
Ja ... Her vil jeg ofte gå ned. For at se det.
Det er smukt.
Hvis vi går hen over plænen her, er det sikkert endnu mere imponerende.
- Kom så, Elizabeth! - Jamen, hvad med bilen?
Pyt med den.
Som kommende ejer kan jeg vel stille bilen, hvor det passer mig.
Så er der snart vagtskifte.
Til højre her ...
Den virkede!
Jeg glæder mig sådan til at se det indvendigt. Mægleren sagde kl. 11.30.
- Måske falder det ikke i din smag. - Jeg vil elske det.
- Jeg bliver lykkelig her. - Du har altså besluttet dig?
Det tror jeg, Elizabeth. Det egner sig fint til selskabelighed.
Jeg bliver et lysende eksempel på gæstfrihed i miles omkreds.
Det må være mægleren. Kom så.
- Mrs. Bucket? - Det udtales Bucket.
Aha.
Undskyld forsinkelsen. Nogle tåber har spærret broen med en bil.
- Kan De skaffe os adgang? - Ja.
- Jeg har det hele her. - De først.
- Jeg flytter lige bilen. - Du burde ikke have stillet den der.
Jeg må desværre løbe. Jeg skal møde Hyacinth.
Hans bil kan ikke starte ...
Dette værelse bliver kaldt ''Søudsigten''.
Sikke en skøn udsigt. Er det en flod, man kan se?
- Det er en sø. - Virkelig?
Den herre er naboen, sir Edward.
Sir Edward? Naboer?
- Mit navn er Hyacinth Bucket. - Pas på foden!
Sir Edward lider slemt af podagra.
En yndet lidelse i overklassen.
Pas på foden!
De skal være blandt mine allerførste gæster, sir Edward.
- Hvad slags hus har hun kig på? - Jeg håber bare, det er lille.
Næppe. Småt er ikke en af hendes store glæder ...
Sid ikke der og grin fjoget.
Fortæl Richard, hvad du gjorde ved bilen.
Han fjernede rotoren. Det gør han altid.
Et trick fra krigens tid.
- Hvor er den? - Han smider dem væk.
Så falder de ikke i fjendens hænder.
- Det er pænt af dig at køre mig. - Ingen årsag.
- Jeg er helt syg efter at se det hus. - Det er jeg også ...
Her er Sheridan i kostumet fra hans første skolekomedie.
Han spillede påskelilje. Alle fandt, at det var en overbevisende debut.
Og her har vi Sheridan igen.
Stands!
- Så er vi her. - Det kan ikke passe.
Det må det være, ifølge Hyacinths anvisninger.
Det kan vi hurtigt få opklaret.
Måske er der et lille hus på ejendommen. Ja, det er klart.
Et lille hus på ejendommen.
Masser af plads til en børneflok.
Nu er hun skruk igen.
Jeg er ked af, at jeg spærrede før. Skylden var ikke min alene.
Det tror jeg gerne.
- Er hun en af Deres venner? - Vi er naboer.
Stakkels Dem.
- De behøver ikke køre mig. - Hvad har man naboer til?
De må træffe min mand. Han er på vej.
- Åh, nej! - Hvad foregår der?
Hvad er meningen, kvindemenneske?
Davs, Richard.
- Har hun skrevet under på noget? - Det har hun faktisk.
- På det her? - Kun på en lejlighed.
Huset er delt op i små enheder. Hun har ikke købt det hele.
Og hun har kun købt én lejlighed?
- Richard. - Undskyld mig.
- Hvorfor kom du ikke alene? - Din far stjal min rotor.
Han havde givetvis en ordre om at rekvirere den til militære formål.
Bygningen er fra 1577. Det fortælles, at Elizabeth I ...
Vent til du ser lejligheden. Den er petit, men naboerne er ypperlige.
Richard, gør noget! Far bringer vores kontrakt i fare ... Kom nu!
- Forsvind, din ækle mand! - Han gør ikke noget.
Der er dejligt ude på landet. Man keder sig aldrig.